Baserad på en sann historia
1982: Rostov-na-Donu Sovjet Ryssland
Färskt kött, direkt från bondgården.
- Färskt? Liket är ett år gammalt. - Er föregångare fattade skämt ändå.
Jag har förstått att han var rolig. Fast lat.
- Bondgård, sa ni. - Kollektiv nr 5. Stora åkern intill...
Flickan dog i skogen.
Förlåt, tänkte ni kanske säga "intill skogen"?
Genomsökte ni inte skogen? Bäst ni gör det.
Sök ledtrådar till hennes identitet. Glasögon, en cigarettfimp. Nånting.
Fanns något, hade vi tagit hit det. Tror ni vi alla är lata?
- Genomsök skogen. - Klockan är över fem.
Strunt i klockan. Ta en man till, säg Sasja att jag beordrar. Finkamma!
Jag fattar.
- Den ogina fan. Vad vill han bevisa? - Han mjuknar. Han är ny, bara.
Doktor Mirtjinskij? Nu är det er tur, kroppen är klar för obduktion.
Ingen tvekan om hur flickan dog. Ett kraftigt slag mot bak...
Bör ni inte obducera ändå?
Kamrat...
- Fick ni in mig här för att göra ert? - Kamrat Burakov...
- Vad är det? - De kommer med nåt. Ber er vänta.
Det räcker i morgon. Jag kan inte ta det nu, klockan är över nio.
Strunt i klockan!
Jag får önska en trevlig kväll...
Kraftigt slag mot bakhuvudet. Ett flertal knivhugg i ansiktet.
Lik nr två: 17 knivhugg i ansikte och ögon, åverkan på ögonhålorna.
26 knivhugg i bröstet, skador som tyder på...
32 knivhugg och annan stympning av brösten.
43 knivhugg i ansiktet. Spår av sädesvätska.
Offer nr sex: Penis avlägsnad cirka 2,3 cm från roten.
Aven annan stympning av genitalia.
Annan stympning...
Annan stympning som inte antyder ett vasst verktyg, snarare tänder.
I går grävde Rostov-milisen upp åtta lik i olika stadier av förruttnelse.
Tog ni hit gravens odörer för att övertyga våra luktsinnen? Skickligt.
Undersökningen tog väl även den tid ni borde ägnat åt att tvätta er.
Nästa gång ber jag om lite mindre slit och lite mer hygien.
I min föregångares bristfälliga arkiv fann jag noteringar om sju lik till.
Förlåt, men jag vill först presentera utskottets ledamöter.
General Ivanov, chef för KGB, Rostovs län.
Kamrat Dunenkov, kamrat Tavetskij, vår borgmästare, kamrat Ignatiev-
- och kamrat Bondartjuk, partiideolog i länet.
Jag är överste Fetisov, chef för milisen, däribland er lilla enhet.
Jag är även utskottets sekreterare. - Mina herrar, kamrat Burakov-
- är vår nye brottstekniska expert.
Ett släkte som arbetar i källare med små kemilådor.
De kan ofta se förskrämda ut då de kliver fram i Ijuset. - Börja, kamrat.
Uppenbart handlar det om en serie- mördare, den största i rysk historia.
Extrema metoder krävs för att stoppa honom.
- Sa han "seriemördare"? - Offrens skador sades vara så olika.
- Och både pojkar och flickor. - Det kan vara två mördare.
- Eller ett gäng. - I Sovjet finns inga seriemördare.
Det är mer ett önsketänkande än...
Sånt är ett dekadent västerländskt fenomen.
Mer har vi inte just nu, mina herrar. Tack för att ni tog er tid.
Jag håller er underrättade. Nu hugger vi i. Förlåt ordvalet...
Välkommen till maktens korridorer.
- Undra på att inget blir av. - I det här fallet, blir det det.
- Varför? - Därför att ni leder det.
- Hur sa? - Ni leder utredningen. Hela enheten.
Rent tekniskt finns den inte än. Vi har en enhet för allvarliga brott-
- men ni ska få leda "mördar-enheten".
"Mördar-enheten"...
- Men jag är ingen kriminalare. - Har ni inte alltid velat vara det?
- Jo... - Bra. Då leder ni enheten.
Börja med att teckna ned ert behov av arbetskraft och logistikstöd.
Sedan anger ni inriktningen för utredningens påbörjande.
Avrapportera till mig i morgon. Tack, det var allt.
- Var det något mer? - Vi står först i bostadskön-
- för brottstekniker. Vi har två barn och är berättigade till två sovrum.
Vi har väntat i sju år. Om jag tar jobbet, mister jag min förtur då?
Jag garanterar er att ni får nästa trerummare som blir ledig i Rostov.
Är det bra så? Gå nu hem och berätta för frun om er befordran.
Ja, sir.
Specialrapport om brottsligheten. Den dödliga kombinationen-
- heroin ochgatuvåIdhärjari USA. Aven den egna "Time Magazine"..
- Få höra då. - Vilket?
Om jobbet är så toppen, varför är du då så illa berörd?
- Jag får inte lov att säga nåt. - Jag säger inget till en enda själ.
Vad mycket lort du drar in... Var fan har du varit?
Jag fick flytta på några skitiga lådor på fabriken.
Goddag. Det är från polisen. Är ni fru Grentjev?
Det gäller er dotter...
- Var såg ni henne sist? - Det är ett år sen. Minns inte.
Hon var er dotter. Hur kan ni glömma var ni sist såg henne?
Hade hon några kamrater?
Nej. Hon åkte tåg hela dagarna. Hon var sinnesslö.
Hade han några vänner?
Vilka? Vad hette de?
- Hade han några vanor? - Elektritjka.
- Förlåt? - Han åkte med elektritjka.
- Tåget? Som nöje? - Jämt.
Han hittar dem på elektritjka.
Han hittar dem på elektritjka, det är jag säker på.
- Elektritjka, landsortstågen. - Jag vet vad det är, kamrat.
Jag åker inte med dem, men ibland kommer de i vägen för min limousin.
Verkade min reaktion tveksam, rörde det sig bara om en svag oro.
- Över vad? - Ni har varit kriminalare i två dygn-
- och har redan så högt utvecklad intuition.
Jag kan mördarens metod. Han raggar dem vid tåget. Jag var på stationen.
Där sitter de. De naiva. De svaga. De sinnesslöa.
- Det är över. Han har erkänt. - Vem har erkänt?
En efterbliven från Sjakti-hemmet. Zigenare. Han visar mordplatserna.
Vad är problemet, Vasja? Minns ni inte vad ni berättat?
- De preparerar honom. - De är erfarna kriminalare.
Där dödade jag henne.
Ännu en gång har ni sjabblat. För vilken gång i ordning? Tolfte?
Skulle på leverantörsbesök på tisdag. Hemma torsdag, sa att det gått bra.
På måndag hör jag att de inte sett till honom. Han dök aldrig upp.
Har ni någon förklaring till er ynkliga prestation?
Jag visar upp er för arbetarna nere i fabriken. Se vad de tycker om er.
Mannen som ströp försörjningen och satte stopp för arbetet idag.
Har du ingenstans att ta vägen? Ar du hungrig?
Hoppas senaste mordet utesluter zigenarpojken som misstänkt.
Varför det?
- Han satt anhållen då mordet skedde. - An sen? Det kan vara ett gäng-
- varav han bara är en... - Så lätt kan vi inte avfärda karln.
Han erkände ju.
Jag vill anhålla om en del saker. Vi har 16 lik, och kan omöjligt anta-
- att vi ännu hittat alla. Enligt min åsikt är detta en krissituation.
Därför anhåller jag om fler mannar. Många fler.
Jag behöver även datorer, för att hantera informationen i utredningen.
Jag vill kontakta FBl:s specialstyrka i Virginia, angående seriemord.
Där finns världens mest omfattande information om seriemördare.
Slutligen, vi behöver ge fallet bred publicitet. 1 ) För att varna om faran.
2) För att få fler lik identifierade. 3) I hopp om att få fram-
- ett vittne till något av morden.
- Nej. - Nej till vad? Allt?
Är ni ifrån vettet? En galning går lös som kan döda traktens alla barn!
- Ville översten säga något? - Nej, sir.
- Det där skötte ni elegant. - Bondartjuk är dum.
Dum, kanske. Men han är chef.
Hur kommer det sig att ni är ovarse hur saker fungerar i Sovjetsystemet?
Nu är 16 barn döda, och jag kräver lite särbehandling.
En byråkratis styrka mäts i dess förmåga att låta bli att särbehandla.
- Er sorts humor uppskattar jag inte. - Det kommer ni att göra.
Skälet till att de nekade er...
Att be om mer folk, eller datorer, är att erkänna för överheten i Moskva-
- att vi är överväldigade. Det gör de aldrig. Att be om FBl:s hjälp är-
- att erkänna för väst att vi är efter på brottstekniska och info-hantering.
Det gör de aldrig. Att offentliggöra är att erkänna att såna brott-
- existerar i Sovjet. Och de dör hellre än att göra just det.
Erkänna offentligt att brister finns.
Enda sättet jag lyckats få något gjort är bakom lyckta dörrar.
- Med gentjänster, mutor, övertalning. - Men sånt tar tid.
- Som alltid. - Folk kommer att dö.
Det krävs all vår styrka att utstå illdåden. Men vi måste utstå.
Därför att det är vi som ska ta fast monstret, kamrat Burakov. Ni och jag.
Som ni har märkt, är ingen annan villig att ens försöka. God kväll.
- Ni blidkar överordnade, aldrig annat. - Jag bör nog ägna mer tid åt-
- att stöta bort dem. Lär mig gärna. - Vi två ska ta fast monstret, sa ni.
Jag ska det, menar ni. En nybörjare är ett perfekt val. Misslyckas jag-
- får jag stå där ensam.
Våren 1983
Grattis på födelsedagen, Nadja!
Försöker ni sabotera det här?
Han ska ju vara omärklig. Mördaren ska känna sig trygg, försöka ragga.
Ar uniformen lämplig, tro?
Det var iskallt här i morse. Den där är hans enda varma rock.
Svågern har en varm ytterrock. Den lånar jag i morgon. Men idag...
Ge mig rocken.
Ta den.
Jag får igen den senare. När vi löst fallet.
Under året som gått sen vi hittat de första, har vi hittat sex lik till.
Vi har hört 800 potentiella vittnen. Men har ändå ingen misstänkt.
Vi har bara lyckats avvisa teorin att en grupp efterblivna är inblandad.
Enligt somliga här har vi inte ens lyckats där.
Envisas ni förbjuda offentliggörande vet jag inte när lyckan kan vända.
- Alltså, ni vet mindre nu än i början. - Det stämmer inte helt.
Hämta Gorbunov.
Mina herrar, kamrat Gorbunov, expertåklagare från Moskva.
- Sätt er, kamrat. - Tack.
Jag vill inte genera någon, men jag är utsänd för att ta över här-
- p. g.a. den dåliga fokuseringen och slarviga hanteringen.
Jag och överordnade är överens om att bevakningen av stationer avbryts.
Den är dels kostsam i arbetskraft, dels resultatlös efter ett helt år.
Och, med all respekt, utgår den helt från en enda mans intuition.
Sånt duger inte längre. Från och med nu driver vi utredningen som proffs.
Från och med nu är inte vår stil längre väntande, utan aggressiv jakt.
En aggressiv jakt på misstänkta, främst på kända sexuellt avvikande.
Helt enkelt p. g.a. brottens art. I synnerhet jagar vi homosexuella.
Bland offren finns ju många pojkar.
Därefter en mer avmätt jakt på läkare, p. g.a. snittens precision.
- Låter det tillfredsställande? - Jag protesterar...
Mycket tillfredsställande. Utomordentligt tillfredsställande.
Särskilt uppskattar jag idén att kontrollera kända homosexuella.
Bästa idén hittills under denna utrednings rätt patetiska historia.
Tack, kamrat Gorbunov. Vi vet att ni bara kan stanna här någon dag till.
Jag hoppas ni hinner rikta Burakovs enhet i rätt riktning innan ni åker.
- Det är jag övertygad om. - Bra. Då är vi väl klara.
Eller hur?
Så bra.
Där hörde ni. Han är här i ett dygn, sen åker han.
Vi leder alltjämt det dagliga arbetet.
Viktigt är vilka skärmytslingar man bör delta i respektive rata...
Vi utvecklar ett stort kontaktnät bland stans homosexuella.
Om det nu kan vara värt nåt.
Fascinerande att Bondartjuk ivrade så för att förfölja dem.
- Tyckte ni inte? - Nej.
Därute finns en hel värld av skvaller och antydningar att utforska.
Om ni intresserade er för det skulle ni kanske vara mindre tungsint.
Ni anser att en man är det han säger, eller hur, översten?
Ja, om hans levebröd är att tala.
En man är det han slåss för.
Jag slåss inte för någonting.
Jag vet.
Han är läkare med ett rykte, om man sager sa.
Som jag misstänkte, handlar det om otukt. Jag tecknade lite.
Anhåll dem.
- På allvar? - Anhåll dem.
Varför griper vi så många helt respektabla läkare?
- För att vi blev tillsagda. - Att kontrollera dem, inte gripa.
Läkare som är partimedlemmar håller vi kortast möjliga tid.
Sexuellt avvikande partimedlemmar håller vi lite längre.
- Så arrogant. - Jag ska tala med mannarna om det.
Varför kontrollerar inte kamrat Burakov poliser?
De vet väl mer om att mörda ostraffat än någon annan?
Ni själv är väl en lämplig misstänkt?
- Förlåt att jag är så sen. - Jag sov inte.
Nu misstänker Bondartjuk en polis. En som vet hur man mördar ostraffat.
- Det är väl en möjlighet. - Den han misstänker är mig...
- Så absurt. - Jag blir rädd ändå.
Du vet hurdan han är. Det kan komma nån mitt i natten och bara hämta mig.
Säg att du vet att de kommer fredag. Jobbar du annorlunda denna vecka?
- Inte alls. - Bra. At nu.
Patetiskt.
Vart ska du, uppklädd och allt? Det är lördag.
Arbetet. En resa i tjänsten. För att gottgöra något jag missade.
Jag blir inte förvånad, precis.
Jag har lite vodka i väskan, duger det?
Använd händerna, för fanken. Hjälp mig komma in.
Förlåt. Förlåt, förlåt...
Våren 1984
Allt bra med dig? Hon där gjorde nog honom förbannad.
Visa lite respekt för de döda!
Allt skräp inom 200 m ska kollas för fingeravtryck, fibrer, kroppsvätskor.
Varenda burk och flaska. Vi ska inte misslyckas p. g.a. ett överseende!
- Fattar ni vad jag säger, för fan?! - Lugn, jag sätter fart på dem.
- Nu drar vi igång. - Menar han allvar?
Fortsätt. Ser ni något intressant så säg till mig.
- Var god stå upp, medborgare... - Tjikatilo.
Får jag se väskan?
Medborgare Tjikatilo, ni är anhållen.
Jag var på väg hem. Jag talade med de unga därför att...
...jag har varit lärare. Jag talar alltid med unga.
Rep och kniv hade jag i väskan för att jag jobbar på fabrik-
- och behöver dem ofta där.
- Vad tycker ni? - Rent personligen?
Jag tror inte han är barbarisk nog. Men vad vet jag?
Jag har pappersexercis att sköta. Sätt press på honom.
Jag har en misstänkt.
- Vad är det? - Blodprovet gav negativt svar.
Sädesvätskan var av grupp AB. Tjikatilo har A.
- Otroligt. - Men sant.
Vårt blodprov skiljer på 11 variabler. FBI täcker 149.
- Hur vet ni det? - Från en långfilm! Skit i provsvaret.
Ni vet inte vad ni snackar om.
Kamrat Burakov! Vet ni om att den anhållne är partimedlem?
Ar han inte medveten om att karln är en väl ansedd partimedlem? - Nå?
Visst vet jag det, jag är kriminalare. Ni stödde själv min utnämning.
Och ni kvarhåller honom? Trots negativt svar på blodprov.
- Vem berättade det? - An sen?
- Berättade ni? - Vad gör det för skillnad?
För mig...
Släpp honom. Nu...
Släpp honom eller ta konsekvenserna.
Överste!
Släpp medborgare Tjikatilo.
Våren 1986
Hos Burakov. Nej, inte än...
Besynnerligt. Det är värre att inte hitta några lik än att hitta.
Var gång vi fann ett lik fick vi en chans att hitta fingeravtryck, vittne.
Men så här... Jag hittar hellre tre på en gång, än inga alls på ett år.
Nu drar vi ut och jobbar.
- Vad blev det av pojken? - I arresten. Inte mordmisstänkt-
- men han gav oss lite fascinerande skvaller.
Vi släpper honom.
- Varför? - Varför inte? Ni fick skvallret.
Förlåt.
Snälla, låt oss vara lite barmhärtiga. Han är offer, inte skurk. Ett barn.
Som ni vill. Men blanda inte in någon fler.
Tack.
Jag gör det själv...
Ni hittar hellre tre lik än inget.
Ni hittar hellre medborgare döda, om det underlättar ert arbete.
- Har ni blivit så pervers? - Jag anser inte frågorna givande.
Men det gör jag!
Viktor Vasilievitj Burakov, står ni för era kommentarer?
Står ni för uttalandet att ni hellre hittar lik än inte hittar lik?
Gråter karln?
Karln som vi anförtrott våra barns säkerhet, gråter?
Fru Burakova? Mikhail Fetisov.
Jag har er make hos mig. Han har problem.
Jag vet. Jag har ordnat så att han tar semester, på vilohem.
Kan jag be er hämta honom?
Ersätt honom.
- Nej. - Hur sa? Vad sa ni?
Efter fem år på samma uppdrag, tar nu Burakov sin första semester.
Hans jobb väntar på honom när han återvänder.
Ut med er. Allihopa!
- Säger ni nånsin mer emot mig inför... - I min hand har jag upplysningar om...
- Vem bryr sig? Jag är chef för... -19-årsgossen ni underhåller i Sjakti.
Om lägenheten ni ordnat åt honom, om gåvorna ni givit honom.
Och datumen för era senaste tre besök med övernattning.
Försöker ni avskeda kommissarie Burakov nu, eller senare...
...skickar jag detta till er hustru.
- Jag rekommenderade er utnämning. - Jag är er evigt tacksam.
- Hectorl Var var du?Ardu ren? - Allagånger, grabben.
- Lägg av, jag ärren, sajag. - Du luras inte?Då åker du dit.
- Överste Fetisov gav oss en skinka. - En hel? Var fick han tag i den?
- Han har fina kontakter. - Särskilt på köttmarknaden.
Han är mycket stolt över att ha försvarat dig. Han känner nog-
- att han äntligen förtjänat din respekt. Har han det?
Säger du honom det när du återgår? Det betyder nog mycket för honom.
Jag visste att jag skulle lyckas övertala dig.
- Burakov... 10 dagar tidigt. - Jag mår mycket bättre.
- Så bra. Har ni inte varit hem än? - Jag kom hit först.
Jag ville tacka er för att ni tog hand om familjen medan jag var borta.
Och att ni räddat mitt jobb. Ni hade rätt om skärmytslingars vikt.
Egentligen inte. Men tillbringar man tillräcklig tid hos ett lejon-
- framstår rytandet alltmer rimligt.
- Det var en sak jag ville fråga om. - Fråga på.
Medan jag var borta talade jag med en psykiater.
Jag vill ha en med i utredningen. Han kan ha vissa insikter.
Ni är säkert medveten om att aldrig i Sovjets historia har en psykiater-
- anlitats i en mordutredning. - Jag vet. Ni blir först att göra så.
Ni kommer att gå till historien.
- Vad är det? - Komma hit och smickra mig-
- och sedan be om en tjänst?
Håller ni på att lära er manipulera folk? Jag har skapat ett monster.
- Psykiatern, då? - Jag ska se vad jag kan göra.
- Tack. - Vill ni hem eller mjukstarta lite?
- Stig på! - Översten... Ett lik till i skogen.
- Förträfflig timing. - Jag är redo.
- Vad var det där om? - Han vill själv ta sig en titt-
- innan vi trampar omkring. - Smart.
- Han gör inte många dumheter. - En bra detektiv, anser ni?
Jag har aldrig jobbat med någon så duktig. Ursäkta...
Får jag berätta gången? Vi börjar med fysiska bevis på eller vid liket.
- Gör en avgjutning. - Ni har den senast klockan sex.
Våren 1987: Psykiatriska enheten, Rostov-institutet.
Trots det okonventionella, hoppas jag att någon av er vill engagera er.
I så fall, var vänlig och sitt kvar. Tack så mycket.
Mycket genant att se vuxna män fly från sitt ansvar.
Som då man första gången ser sina föräldrar fulla.
De är rädda. Att vara psykiater i det här landet är-
- att vara expert på paranoia, oavsett om man egentligen är det.
- Varför är inte ni rädd? - Förlåt. Ser jag så modig ut?
Bukanovskij.
Mitt stora intresse är det abnorma psyket. Farligt här i Sovjet.
Jag fascinerades av stympningsmönstret ni beskrev.
Jag skulle vilja hjälpa till - fast diskret. Låt mig tänka till en tid.
Sen vill jag teckna ned eventuella idéer, och skicka över dem.
Låter det bra? Fint.
Jag vill vara så försiktig som möjligt när jag riskerar karriären.
Herregud, så påfrestande att vara hjälte. Redan efter 7-8 minuter-
- känner jag mig besynnerligt matt.
Men ni...
- Vad vill ni säga? - Ni måste leva under enorm press.
- Men det är i sin ordning. - Vilket?
Att lida över detta fasansfulla. Annars vore vi själva monster.
Var god läs detta snarast. Fetisov.
MEDBORGARE "X" av Bukanovskij
Jag läste det hela i natt. Intuitivt och välmotiverat.
- Knappast en homosexuell. - En man med hustru och barn.
- Och sexualproblem. - Han kanske arbetar med ungdomar.
På ett barnhem. Eller som lärare.
Kartoteket måste granskas igen.
Intressanta spekulationer, men inte nog för att ändra utredningens måI.
Inte målet, kamrat. Bara metoderna.
Vi fortsätter gripa homosexuella. Aven om det inte bringar en lösning-
- gör vi samhället en tjänst.
Våren 1990
Underperestrojkans nyapolitik, beslötsovjetledare igårattöverge-
- partiets 72-åriga maktmonopol.
USA.spresidentBushgratulerar ordföranden tillengagemanget-
- för demokratiskreform och framför amerikanska folkets lyckönskningar-
- när vilägger om kursen för Sovjet.
- Tack. - Förändrar detta något?
Det vet jag inte än. Jag har suttit i telefon sen midnatt.
Fortsätt, bara, så får vi se. - Kan ni få tag i honom?
Vi behöver talas vid. Nej, inte nu. I morgon, på kontoret.
- Varför? Vad är det? - Vi tar det i morgon.
Håll mig inte på sträckbänken.
Imorgon får utredningen en ny ledare. Vi träffar honom i utskottet kl 8.
- Vem blir det? - Oklart. Jag flyger till Moskva-
- för att försöka påverka beslutet. Det var det jag ville säga.
Börja inte oroa er ännu. Har jag nånsin svikit er?
Tack för allt stöd.
Vi ses i morgon bitti.
Lycka till!
- Var är de? Utskottet. - Det är vi, det.
- Vem är ny ledare för utredningen? - Ni.
- Jag gratulerar, överste. - Jag är faktiskt general nu.
Annu inga gradbeteckningar, men de är beställda.
- Jag gratulerar, generalen. - Och ni är överste.
Jag gratulerar, översten.
Sätt er, så kan vi börja.
Jag är nu prefekt för all milis i länet. Direkt underställd Moskva.
Jag tilldelar resurser som jag vill, och ger detta fall högsta prioritet.
Behöver ni folk, publicitet, kommunikationer, så får ni det.
De här fick jag tag i Moskva igår. Helt suveräna.
Telefonsammanträde vid midnatt med chefen för FBl:s specialstyrka-
- angående seriemord, agent Beckford.
Han sa i natt att att han följt ert arbete på fallet med stort intresse-
- under fem år. Hur, frågade jag inte.
Han ser er som en man med järnvilja. Jag instämmer, om det nu är värt nåt.
Han berättade också att han roterar folk ifrån seriemordsutredning-
- varje 18-månadersperiod, för att förhindra-
- de oundvikliga psykiska konsekvenser av all frustration.
Jag låtsades ha känt till sånt. Han tror att jag pressade er-
- för att finna er gräns, innan jag insåg att ni saknade begränsning.
Rent personligen vill jag be er och er hustru så mycket om ursäkt.
Jag hoppas att ni någon gång kan förlåta mig min okunnighet. Nå...
Detta avrådde han mig att säga, men han startar en ny rekrytgrupp-
- var fjärde månad. Hans allra första föreläsning handlar alltid om er.
Säger om er "den av alla i världen som jag vill slippa bli jagad av. "
"En skärpt, metodisk, nitisk detektiv med vurm som hellre dör än ger sig. "
Återigen, instämmer jag.
Överste Burakov... förlåt mig. Ni får gå nu.
Jag har en plan. Som jag funderat på länge.
Hösten 1990
Vi avser ha en synlig, uniformerad, dygnet-runt-bevakning-
- på varenda tågstation inom en 80 km-radie från Rostov.
Alla stationer utom tre, de minsta längs Mantiev-linjen i Katmanskogen.
Där placeras bara civilklädda. Där vill vi att han gör nästa försök-
- att döda ett av våra barn.
För att planen ska fungera, krävs en insats av er.
Ni ska hejda alla som stannar och vidtalar ett barn eller en ung kvinna.
Alla som vidtalar en främling. Ni ska avkräva dem ID-handling-
- fråga om deras ärende och anteckna svaren. Ni ska kroppsvisitera dem.
Framför allt ska ni göra det synligt. Alla på stationen ska märka det.
Uppfattat?
- Förlåt, jag hörde inte. - Ja, kamrat general.
- En gång till. - Ja, kamrat general!
- Klarar ni att utföra uppgifterna? - Ja, kamrat general!
- Kan ni utföra dem utan förfining? - Ja, kamrat general!
- Indiskret? Taktlöst? - Ja, kamrat general!
Bra.
Förr, om en polis chansade så stort och föll igenom, arkebuserades han.
För er skull hoppas jag att det fungerar.
Lugn, jag låter er inte arkebuseras. Inte utan rättegång...
Det började bra, men redan efter sju veckor har vi börjat bli slappa.
En station rapporterar "inga misstänkta personer på tre dagar. "
- Vitsen är att märkas. - Oanmäld inspektion, följer ni med?
Släpp inte trycket, bara. Jag bjuder på en liten hemlighet.
Oanmäld inspektion om en halvtimme. Säg till mannarna.
- Det förtar meningen med "oanmäld". - Man måste ge en godbit då och då.
Era anteckningar från förhör.
Bra.
Anteckningar från förhör.
Hit med er!
Ordna klädseln.
- Naturbehov. Borta högst 5 minuter. - Anteckningar från förhör.
- Varför så många? - Sen i fredags. Hela storhelgen.
- Hur länge har ni stått här? - I 36 timmar.
- Utan avlösning? - Nej, kollegan blev sjuk.
Ingen ersättare skickades på grund av storhelgen.
Låt oss ta en titt...
Ingen skada skedd. Skicka de här med resten när ni blir avlöst.
Vad är det?
- Talade ni själv med denne man? - Ja.
- Varför? - Han kom från skogen, jackan lerig.
Han var välklädd, men nedsölad. Därför frågade jag om hans ärende.
Han sa att han besökt sin mor i Belkov, en liten by i närheten.
Jag är född där, men mindes inte henne. Därför antecknade jag honom.
- Visiterade ni honom? - Nej. Han hade inte antastat någon-
- utan såg bara märklig ut. - Minns ni namnet? Tjikatilo.
- Bar han på en väska? - Ja.
Ni är avlöst. Ta min bil till ert HK genast. Be dem telegrafera Moskva.
200 militärer ska hit för att genomsöka skogen. Inom en timme!
Jösses, vad är det som sker med mig?
Hjärtat bultar, kragen känns trång.
Vad fanken är det?
Vurm.
De har hittat något, general...
Gå undan, kamrater. Ni har gjort ert, tack.
Samla gruppen. Skicka hem militären, om inte generalen vill annat.
Jag har 49 såna på mitt samvete. Ni får inte klandra er själv.
- Det är inte det. - Vad är det, då?
Hon är min kusins dotter, Natasja Dunenkova.
Hon var 8 år.
Jag beklagar.
Klarar ni er? Ska jag skicka över nån?
Om det nu kan vara värt nåt, så kan ni ha hjälpt oss att ta fast honom.
20 november 1990
Fortsätt gå.
- Hur uppstod detta? - På jobbet. En låda ramlade på mig.
- Klä av er naken, tack. - Hur sa?
Klä av er.
Hur uppstod såren på ollonet?
- Hur uppstod såren på ollonet? - Jag vet inte.
Kan ni ärligt påstå att ni inte känner ånger? Över att ha dödat barn?
Skurit bort deras könsorgan?
Känner ni inget behov av att erkänna? Ar ni helt omänsklig?!
- Katastrof. - Men...
Vi har inget val. Han krävde att hålla förhöret själv.
Han har forftarande manga vanner.
24 november Femte förhörsdagen
- Jag talar om mina brott i morgon. - Vad sa ni? Upprepa det.
Jag berättar om mina brott i morgon. Men idag är jag utmattad.
Antecknade ni det?
Bra. Nu är det protokollfört.
Vi kommer ingenstans.
- Hörde ni inte vad han sa? - Det sa han även igår.
Det är enda sättet han känner till att få er att sluta ansätta honom.
Vad vill ni?
Att ni låter oss ta in någon som kan komma någonvart med honom.
- Jag sköter förhöret. - Ni spiller tid. Fem dagar redan!
Andra bevis saknas. Får vi inget erkännande till den 28:e, släpps han.
- Jag sköter förhöret. - Tar ni risken, bara för egots skull?
- Honom hanterade ni elegant. - Nog! Jag vägrar tåla mer dumhet.
Han må vara dum, men han är chef.
27 november Åttonde dagen
Ska detta föreställa ert erkännande?
1978 smekte ni brösten på en 11-årig flicka. Driver ni med mig?
- Det är sant. - Strunt! Vi talar om mord här!
- Tar ni mig för en idiot? - Jag sparkades som lärare p. g.a. det.
Det vet jag väl!
Vad fan är det för spel ni kör?
Medborgare Tjikatilo, jag ställde er en fråga!
- Imorgon är sista dagen, vi tvingas... - Tror ni inte jag vet det?
Utser ni den som får ett erkännande talar det fördelaktigt om er visdom.
Vem har översten tänkt sig?
28 november, kl 14.45 Sista dagen
Något sånt här har jag aldrig gjort förut. Jag är vettskrämd.
Bukanovskij heter jag. Psykiater. Jag...
Jag skrev en uppsats om er för tre år sen. Kallade er Medborgare "X".
Säkert är mycket fullständigt fel. Vill ni jag att läser den för er?
Förlåt?
Ja. Tack.
Inledande tjafs avsett att få mig att framstå som begåvad.
Det hoppar vi väl över här.
Medborgare "X" har troligen tendens till isolering ända från barndomen.
Hans inre värld, fylld av fantasi, är stängd för omvärlden-
- även närstående. En sådan individs pubertet är som regel plågsam-
- då han ofta utsätts för jämnårigas hån vid en tid då framgång-
- hos dem är hans innerligaste dröm.
Hans sexualitet uppfattas inte av omgivningen.
Dock är asexualiteten endast utåt, ofta kopplad till ihärdig onani-
- och starka erotiska fantasier. Socialt är han smärtsamt känslig.
Oförmögen till flirt och uppvaktning. Det kan dock inte uteslutas-
- att han är familjefar.
21.45
Det finns skäl att tro att Medborgare "X" har bristande sexuell potens.
Detta stöds av att hos nio offer har funnits tecken på inträngande-
- men hos endast två har kontakten varat länge nog att nå orgasm.
I övriga fall har utlösning skett utanpå offrets kropp.
04.20
Han sitter gränsle över offret. Orgasm, utlösning sker troligast då.
Sittandes på offret i dennes plågor.
De utstuckna ögon på somliga offer kan symbolisera hans makt över dem-
- eller bero på oförmågan att klara offrets blick, även en medvetslös.
Eller eventuellt spegla "X" tro på sägnen att offrets ögon-
- håller kvar en bild av mördaren, även efter döden.
Det är det sistnämnda, inte sant?
Ni tror att polisen kanske ser er avbild i deras ögon?
Punkten för utlösning, hade jag rätt? Sittandes på offret i dennes plågor?
Ni fick utlösning medan ni högg dem.
Jag fick utlösning medan jag högg dem.
Ibland innan de dog. Ibland efter...
Med eller utan onanins hjälp?
Oftast med.
Därav skadorna på ert könsorgan? Den frenetiska onanin.
Speciellt med den sista, Natasja Dunenkova.
Efter att ha dödat henne hade jag ändå svårigheter.
Jag gjorde mig illa i mina försök att nå utlösning.
Jag gratulerar, mina herrar.
Han skulle säkert säga något under- fundigt om inte han var så rörd.
Tack ska ni ha, båda. Tillsammans utgör ni en fantastisk människa.
Ge oss monstret! Han ska få smaka rättvisa!
Undan. Undan, för fan!
- Ni borde för guds skull tacka dem! - Det är de som tog fast honom!
Det misstag i analysen av blod och sädesvätska som möjliggjorde-
- Andrej Tjikatilos frisläppande 1984 har aldrig fått en adekvat förklaring.
Sovjets brottstekniska chef har senare hävdat-
- att hon upptäckt ett nytt, sällsynt fenomen:
En man med en grupp för blod, och en annan för sädesvätska.
Hennes kolleger runtom i världen hånskrattar åt tanken.
Tjikatilo visade polisen gravarna för ytterligare tre okända offer-
- och bevisade därmed slutgiltigt att han var deras mördare.
Totala antalet mördade uppgick därmed till 52.
35 av offren var barn under 17 år.
Andrej Tjikatilo fälldes för alla 52 morden.
Gå in genom dörren, tack.
Vänd er inte om, är ni snäll...